Iltaa, sir.
Kuinka hän voi? -Yhä lämmin, mutta nukkuu.
Onhan sekin jotakin.
En usko että hänellä on vaaraa, sir.
Anteeksi...
Kuinka hän voi? -Kuten ennenkin.
Lääkäriä tuskin tarvitaan. -Meidän on silti paras jäädä kotiin.
Ettekö lähde kumpikaan? -Kirjoitan heille viestin.
Tahditonta. Ovathan he perhettä.
Kanna sinä lippua, isä. -Kuoleman laakson halki.
Toivottavasti tiesit mitä teit kun esittelit Winifredin Dartielle.
Onko hänessä ainesta? -On, ainakin naisten mielestä.
Courage, mon brave.
Sinä hurmaat kaikki. Ei nyt. Tule, Monty.
Soames saa olla se joka kantaa suvun nimeä eteenpäin.
Valjasta vaunut hevosen eteen... Oletko ajatellut vaimoa itsellesi?
Lupaan kertoa kun se on ajankohtaista. -Aina puuttumassa kaikkeen.
Olen pahoillani Ann-täti. -Ottaisit vaimon, Soames-kulta.
Jolyon nuoremmalle oli tullut este. -Ei kai mitään vakavaa?
Tytär oli sairastunut. Lievää kuumetta, ei syytä huoleen.
Olet varmaan huolissasi. Kurkkumätä on vienyt niin monta.
Pientä kuumetta. Lapsilla voi olla kuumetta.
He olisivat voineet tulla. Kotiopettajatar on siellä.
Hän on kaunis. June ihailee häntä. -Onko hän ranskatar?
Voitte ehkä sittenkin lähteä. -On jo myöhä.
Ne ovat serkkuni kihlajaiset. Olisi aika noloa mennä vasta nyt.
Olen pahoillani, sir. -Ei se haittaa.
Onko rouva Forsyte pahoillaan?
En usko rouvan erityisesti välittävän juhlista.
Oletko onnellinen, Helene?
Haluan niin että olisit onnellinen.
Olen... Tietenkin minä olen.
June voi jo paremmin. Menetkö katsomaan häntä?
En vielä. -Miksi et?
En halua tavata neiti Hilmeriä. -Miksi et?
Suoraan sanoen hän ärsyttää minua. On kuin hermoromahduksen partaalla.
Hän ei ole syntynyt palvelijaksi. -Hän ei ole palvelija.
Mitä muuta kotiopettajatar on? Loppujen lopuksi...
Kirkkoherra Scoles sanoi saarnassaanv
"Mitä ihmistä hyödyttää jos hän voittaa sielunsa ja kadottaa omaisuutensa?"
Scolesille se on helppoa koska hän ei omista mitään.
Hyvät naiset ja herrat... -Huomio, puhe.
Tällaisena ilon päivänä haluaisin...
Todellakin Winifred on viehättävin tuntemani nuori neito.
Hän punastuu, mutta se on totuus. Hän on sivistynyt ja hienosta suvusta.
Paljonko Dartiella on omaisuutta? -Jolyon...
Kiitän että otatte minut perheeseen. -Sinun tyttäresi.
Vanhempani olisivat ilahtuneet Forsyten ja Dartien liitosta.
He olisivat olleet ylpeitä.
Hyvät naiset ja herrat, kohottakaamme neiti Winifred Forsyten malja.
Mitä nämä Dartiet ovat? -Valitettavasti kuolleita.
Huomenta, herra Soames.
Onko herra James täällä? -On. Potee lievää närästystä.
Huomenta, isä. -Emily vaatii walesilaista lammasta.
Mitä mieltä olet Dartiesta? Tyylikäs. Tietää mitä tahtoo.
Vakuuttavan oloinen. -Vilkas ja hyvä puhumaan.
Täysin varaton. -Vanhempien kuolemalle ei voi mitään.
Winifred pitää hänestä. -Paljonko aiot antaa hänelle?
Ajattelin 10 000 puntaa ja enemmän kun tulee lapsia.
Enemmän? Vähemmän?
Kertasumma? Siis ei sinusta?
Elinkorkoako? Eikö sitäkään?
Olet huolestunut. Epäilet hänen luonnettaan.
Tässä puistossa ei voi olla ajattelematta perhettäsi, Freddie.
Sinulla on tätejä ja setiä vähän joka puolella.
Kuin omistaisivat puoli Lontoota. -Taitavat melkein omistaakin.
Perheelläni oli epäonnea. Tarvitsen vähän käteistä ja pääsen taas alkuun.
Sitten toinen puoli Lontoosta on minun.
Niinkö siinä käy? -Heti kun isäsi pulittaa rahat.
Kyse ei ole niinkään siitä mitä Jamesin rahat tekevät minulle -
vaan mitä minä voin tehdä Jamesin rahoille.
Isä ei anna minulle myötäjäisiä.
Hän aikoo vuokrata sinulle talon ja maksaa minulle elatusta.
Mutta ei myötäjäisiä, valitettavasti.
Nyt en ymmärrä. -Pelkään että asia on niin.
Mutta miten ihmeessä...
Älä ole pahoillasi. -Eikö hän luota minuun?
Saamme talon. -Vuokralle. Se ei ole meidän.
Miten maailmassa sitten menestytään? -Todella.
Melkoisen paksua se on.
Raivostuttaako sinua? -Oli se ainakin odottamatonta.
Ensin pitää vain piirtää. -Sitä minä en osaa.
Kuka tahansa osaa. Lapset ovat parhaita taiteilijoita.
He piirtävät sydämestään. Se on helppoa.
Minusta olisi imartelevaa jos piirtäisit minut. Tarkoitan sitä.
Tuletko, June?
Kas, isä. Luulin että olit ulkona. -En...
..en minä ollut.
Jatkamme myöhemmin.
Sen naisen on lähdettävä täältä.
En ole tehnyt mitään. Joka minua syyttää on alhainen valehtelija.
Kukaan ei syytä sinua. -Onko jotakin syytöksen aihetta?
Vannon ettei ole. -Kotiopettajatar...
Voit syyttää minua siitä että osoitin neidille kunnioitusta ja huomiota.
Hänen on lähdettävä. -Hänellä ei ole mitään paikkaa.
Oletko käyttäytynyt nuhteettomasti häntä kohtaan?
Sitten hänen on lähdettävä ennen kuin mitään ilmenee.
Käsketkö häntä lähtemään? -Mitä voin sanoa syyksi?
Riittää että minä pyydän sinua. Hänelle ei tarvitse sanoa syytä.
Minua pyydettiin sanomaan sinulle että lähtisit pois.
En ole yllättynyt. En syntynyt tällaiseen asemaan.
Voin vaikuttaa joskus katkeralta, mutta en odottanut koskaan päätyväni tähän.
Kukaan ei kyseenalaista työsi hyvää laatua.
Ymmärrän. Toivon että rouva Forsyte antaa hyvät suositukset.
Nyt et ymmärrä...
Olen kuulemma käyttäytynyt sopimattomasti sinua kohtaan.
Olen kieltänyt sellaista esiintyneen ja tiedät että se on totta...
Ajatuksissani olen syyllistynyt kaikkiin sopimattomuuksiin.
Uskon että sopimattomia asioita voi tapahtua -
vain jos mukana ei ole rakkautta. -Niin minäkin uskon.
Voin olla piittaamatta siitä mitä välillänne tapahtuikin.
Emme puhu siitä ja jatkamme kuin mitään ei olisi tapahtunut.
Ennen tätä iltaa ei ollutkaan mitään.
Mitä...?
Ole varovainen, pyydän.
Frances, olen todella pahoillani.
Jätän sinut. Liitto oli harkitsematon. -En keskustele palvelijoiden kuullen.
Täällä ei ole palvelusväkeä. -Et tiedä mitä puhut.
Onko välillämme rakkautta? Onko intohimoa?
Meillä on tytär.
June pärjää. Hänellä on hyvä äiti. -Aiotko jättää hänetkin?
Enhän voi ottaa häntä sinulta. -Miksi toit tuon naisen tänne?
En kuolemaksenikaan halua olla julma.
Tunnen enemmän Heleniä kohtaan kuin ikinä sinun kanssasi.
lljettävästi sanottu. -Sinä et tunne mitään minua kohtaan.
Voimme olla rehellisiä ja kunnioittaa toinen toisiamme.
Talon herra ja kotiopettajatar...
Rakastan häntä.
Silti väität ettei mitään tapahtunut. En usko sinua.
Ennen tätä iltaa välillämme ei ollut mitään, paitsi...
Paitsi?
Tunnistaminen.
Mitä tarkoitat? -Tunnistimme...
Meitä yhdistävän siteen.
Onko se todella noin helppoa? -Mitä tarkoitat?
Eikö siihen muuta tarvita? Tunnistaminen?
Sinä et ikinä halunnutkaan minua. -Tietysti halusin!
Mutta miten sen voi osoittaa jos tulee torjutuksi? Älä koske minuun!
Haluan että jätät minut, Jolyon. -Voin asua klubilla.
Olen todella pahoillani, Frances. -Ei se sinun vikasi ole.
Eihän tunnistamista ollut.
Päivää, isä. -Sanon tämän vain kerran.
Nait Francesin neljän kuukauden kuluttua kun Chloen juttu oli ohi.
Kauanko olet tuntenut tämän naisen? Puoli vuotta?
Jättäisit kaiken hänen takiaan. Vaimosi, lapsesi, kotisi.
Ennen pitkää löydät seuraavan ja teet sen taas.
Olet liian heikko. Sinun on taisteltava vastaan.
Kyse ei ole siitä.
Ne taipumukset voi hoitaa muutenkin... Tiedät mitä tarkoitan.
Menit elinikäiseen avioliittoon erittäin hyvän ihmisen kanssa.
Silti murskaat hänen sydämensä. -Tiedän.
Entä pikku June?
Mitä sinä tiedät tästä naisesta?
Tiedän mitä tunnen häntä kohtaan. -Tyhmyyksiä! Sinä tyhmyri.
Sitten jäät omillesi. Minä en voi kääntää takkiani tuulen mukaan.
Lasken elinkorkoasi kolmeensataan puntaan vuodessa. Muuta et saa.
En halua mitään. Anna se Francesille.
Miten aiot tulla toimeen? -Teen töitä. Se on terveellistä.
Huonosti siinä käy. -Toivottavasti ei.
Älä tee tätä, poikani.
Hän on kotiopettajatar. Ajattele mikä skandaali se on.
Olen pahoillani, isä.
Sitten kotini on suljettu sinulta. Yksinkertaisesti. En voi tavata sinua.
Menetin teidät, sir.
Miksi hän on yhä täällä, Parfitt? -Neiti Hilmer viedään vaunuilla.
Hanki vuokravaunut. Siirrä tavarat pois hallista.
Meillä on palvelijoiden ovi. Oletko unohtanut?
Hyvästi, sir.
BOURNEMOUTH 9 VUOTTA MYÖHEMMIN
Tumma tyttö jolla on alabasterinvalkea iho... Kuka hän on?
Irene Heron. Isä kuoli tänä vuonna. Varaton.
Esittelisitkö minut hänelle? -Jos haluat.
Neiti Heron, mukava nähdä taas.
Tässä on herra Soames Forsyte. - Neiti Irene Heron.
Hauska tutustua. -Herra Forsyte on Lontoosta.
Anteeksi... Liversedge, vaihtaisin pari sanaa.
Minulla on sinulle tarjous...
Saanko...? -Toki.
Kuulin että menetitte äskettäin isänne.
Haluan esittää vilpittömän osanottoni.
Olen käynyt muutamassa tilaisuudessa.
Täällä Bournemouthissa se on suruaikana sallitun rajoilla.
En usko kenenkään pahastuvan. -Niitäkin on.
Suru on arkaluontoinen asia. -Esittele minut, Irene.
Herra Forsyte. - Edesmenneen isäni vaimo rouva Heron.
Hauska tutustua, herra Forsyte. -Ilo on täysin minun puolellani.
Parasta että palaan.
Tämä oli ihastuttavaa, neiti Heron.
Rouva Heron...
Hän vaikutti...hurmaavalta.
Anteeksi...
He käyvät aamukävelyllä rannassa.
Sallitteko että liityn seuraanne? -Oikein mielellään.
Oletteko täkäläisiä? -Olen Lontoosta. Park Lanelta.
Liike-alalla? -Osakkaana isäni asianajotoimistossa.
Olen ensimmäistä kertaa täällä. -Toivottavasti ette viimeistä.
Tulen kernaasti uudelleen. -Hienoa.
Irene, kävelen tänään yksin.
Sinun tulee varmaan suunnaton ikävä minua.
Tulitte uudelleen, herra Forsyte.
Onko kaikki hyvin, rouva Heron? -On, kiitos.
Entä tytärpuolenne? -Hieman huonovointinen.
Mutta kyllin terve soittamaan kauniisti pianoa.
Haluaisin todellakin kuulla. -Järjestämme sen.
Ilmaisinko jo osanottoni teille? -Ymmärsin sen niin.
Professori Heronin poismeno oli järkytys. Meille jäi tuskin mitään.
Minulla on tuskin 50 puntaa vuodessa Irenelle.
Ymmärrätte että nuori nainen... -..kuluttaa paljon enemmän.
Olette varmaan huolissanne.
Herra Forsyte... -Niin, rouva Heron?
Rouva Forsytea ei ilmeisesti ole? -Ei, rouva Heron.
Paviljongissa on huomenna taidenäyttely.
Menemme sinne Irenen kanssa huomenna kello 10.
Pidättekö taiteesta? -Pidän, kun se on paikallaan.
Minne se sitten kuuluu?
Museoihin tietenkin. Ja salonkeihin, sopivasti sijoitettuna.
Minusta taide kuuluu kaikkialle.
Pidättekö tästä taulusta? -Pidän.
Eikö se ole liian moderni? -Siinä on voimaa ja rehellisyyttä.
Mutta onko se hyvin maalattu? -Se ei ole puhtaasti esittävä.
Mutta puut ovat täynnä elämää ja värit kirkkaita.
Taitelijan läsnäolon voi aistia. Eikö teistäkin?
Kauneus puhuttelee tekijää vahvasti ja samoin itse elämä.
Sopisiko se esimerkiksi eteisaulaan?
Useimmat eteisaulat tuskin tekisivät sille oikeutta.
Jätän korttini. -Miellyttävä ja varakas mies.
Et tiedä hänestä mitään. -Olen tehnyt tiedusteluja.
Emme sopisi toisillemme.
Oli ilo tavata teidät. Rouva Heron, neiti Heron... Lontoo kutsuu.
Miten ikävää. -Tulen jälleen ensi viikolla.
Ehkä haluatte tulla vieraisille?
Neiti Heron. -Herra Forsyte.
Niin, muuten... Maisemamaalaus jota ihailitte...
Ostin sen. -Eteisaulaanko, herra Forsyte?
Ensi viikkoon sitten.
Meillä on 50 puntaa vuodessa. Tiedätkö mitä suruvaatteet maksavat?
Sen jälkeen on myös elettävä.
Meidän pitäisi muuttaa isompaan taloon. -Tarvitsemmeko isompaa?
Haluaisin omistaa taloni. -Vuokratalo riittää minusta.
Jos minulle tapahtuu jotakin ette jäisi varattomiksi.
Meillä ei ole varaa ostaa.
Katso vain ettei sinulle satu mitään.
Forsytet ovat leppymättömiä!
Isäni ei ole nähnyt pojanpoikaansa eikä ilmeisesti näe tätäkään.
Meidän on pakko muuttaa.
Isoisäsi testamentin mukaan korko maksetaan neljännesvuosittain -
mutta pääomaan ei saa koskea.
Mutta pääomaan saa koskea jos erityisehdot täyttyvät.
Toinen lapseni syntyy pian ja tarvitsemme isomman talon.
Talo on ehdottomasti täysin riittävä peruste.
Sille naiselleko? -Helenille ja lapsillemme.
Nyt on kuitenkin niin että edunvalvojat päättävät onko syy pätevä.
Edunvalvojina ovat edesmennyt Septimus Small sekä isäni.
Päätäntävalta tarkoittaa muutakin kuin oman edun tavoittelua.
Siinä on mukana omatunto ja tässä tapauksessa perheen maine.
Onko tässä keskustelussa myös moraalinen ulottuvuus?
Saat rahasi neljännesvuosittain kuten on sovittu. Älä siis huolehdi.
Näkemiin, Forsyte. -Näkemiin.
Yhäkö sinä piirrät? Pidin aikoinaan töistäsi.
Hyvää päivää, sir.
Onneksi olkoon, neiti Heron. -Kiitos.
Soitatte todella taitavasti ja hurmaavasti.
En ymmärrä missä tee viipyy. Suokaa anteeksi, herra Forsyte.
Tuloni ovat huomattavat ja etsin taloa Hyde Parkin lähistöltä.
Perheeni maine on moitteeton ja isäni on erittäin varakas.
Terveyteni on erinomainen.
Minulla on kunnia pyytää kättänne, neiti Heron.
Olen hyvin pahoillani, mutta en voi vastata myöntävästi.
Tiedän että tämä tuli äkkiä. Olen kuitenkin päättänyt.
Teissä on sellaista... En voi odottaa kuinka kauan hyvänsä.
Olette sanomattoman viehättävä.
Äitipuolenne rohkaisi minua kosimaan. -Sen minä kyllä uskon.
Ehdotin että tulisitte Lontooseen. Vanhempani ilahtuisivat vierailusta.
Onko äitipuoleni suostunut? -Jos te itse haluatte tietenkin.
Toivottavasti matka meni hyvin. -Viileää vuodenaikaan nähden.
Tervetuloa Lontooseen, neiti Heron.
Sievä tyttö! -Isäni James Forsyte.
Levätkää matkan jälkeen. -Kultaseni, miten mukavaa!
Äitini Emily Forsyte. -Olette niin viehättävä.
Sisareni Winifred Dartie. -Tästä tulee hauskaa.
Hänen miehensä herra Montague Dartie. -Asumme lähistöllä. Tulkaa käymään.
Saako olla samppanjaa? -Soamesilla on silmää.
Senkin vanha kettu, oikea kaunotar!
Pidän viiksekkäistä miehistä. Soames on liian siloteltu.
En tiedä voinko... -Mene puhumaan hänelle.
Riippuu viiksistä. -Huomaat pian miksi. Ne kutittavat.
En tiedä haluanko sellaista. -Voi, riippuu missä ne kutittavat.
Syötkö nyt tarpeeksi? -Syön ja teen ahkerasti töitä.
Mitä sinä pidät hänestä, June? -Hän on ihana.
Hurmaava. Eikö vain, Jolyon? -Liian hyvä Soamesille.
Rahan ei tarvitse olla este.
Herra Forsyte ei vastusta, pikemminkin päinvastoin.
Harkitsisit nyt öljyosakkeita. -Hän on ihastuttava.
Ajattelin Cape Copperia. -En ole kiinnostunut osakkeista.
Miten hän sen tekee? Oopiumilla? -Mitä sinä oikein puhut?
Hän on hyvin kaunis. Soames yllättää.
Onpa tyttö venähtänyt. Jolyon-sedän pojantytär June.
Maalasin kengänkorot. -Panitko ruusukkeetkin?
Aivan, nämä ovat tanssikengät. -Rakastan tanssia.
Se ei ole sopivaa vielä kahteen kuukauteen.
Se mikä vasta oli sydämetöntä onkin kunniallista. Mitä tekopyhyyttä!
Nyt pitää tanssia. Pyydä Georgelta valssi.
Miksi valssia? -Tanssitaan, tietysti.
Se ei sovi suruaikana. -Tylsimys! - Pyydä sinä, Monty.
Tanssi on yksi niistä asioista joista naiset päättävät. - George, valssia!
Pyydä neiti Heronia tanssimaan. -Se on mahdotonta.
Sitten minä teen sen. - Neiti Heron, saanko luvan?
Melkoisen uskaliasta. -Siksi Soames ei olekaan kosinut.
Tuollainen kevytmielisyys panee epäilemään hänen luonnettaan.
Olen hyvin pahoillani. Tämä ei ole Irenen tapaista.
Meitä ilmeisesti paheksutaan. -Siltä vaikuttaa.
Ajattele jos he tietäisivät missä tilassa minä olen.
Tämä ei käy laatuunsa, Forsyte.
Saanko luvan, neiti Heron? -Totta kai.
Kauhea näytös!
Freddy hyvä. Sinä se osaat.
Eikös kannattanutkin, Soames?
Se oli suurenmoista. En pysty sanoin kuvailemaan.
Se taisi järkyttää joitakin. Miten olisi polkka?
Anteeksi. -Nyt kaivataan lisää vauhtia.
Pannaan veri kiertämään.
En aio mennä naimisiin hänen kanssaan. -Saisit häneltä kaiken.
En halua tulla ostetuksi. -Tuhlaatko ennen loputkin rahamme?
Odotan mieluummin rakkautta. -Meillä ei ole varaa odottaa.
Huomenta, rouva Pearce. Rouva Dartie tarvitsee lepoa.
Tulen illalla uudelleen.
Silmien ympärillä on Hesterin näköä.
Ja otsa on Jamesin. Sinun isoisäsi.
Ja katso, hänellä on Juleyn nenä!
Leuka on ehdottomasti Jolyonin. -Mitä hän sai Montylta?
Odotitko jotakin? Aito Forsyte.
Onneksi olkoon.
Näkemiin. -Näkemiin, Ann-täti. Voi hyvin.
Erinomaista. -Näkemiin.
Onko kaikki hyvin?
Imogen. Mitä sanot?
Se on kaunis nimi. -Imogen...
Immie.
Minä pidän siitä.
Osuin tässä Hatton Gardeniin.
Ostin sinulle tämän.
Voi miten kaunis!
Onko meillä varaa? -Minulla on keinoni.
Aivan ihastuttava.
Päivää, neiti Heron. Anteeksi että myöhästyin. Saanko istua?
Olet vihdoin ilman surupukua.
Tässä on herra Beech.
Päivää. Pidättekö Bournemouthista? -Säädyllinen mutta tylsä.
Täällä voi tienata rahaa. -Herra Beech on kiinteistöalalla.
Kuten kaikki. Missä päin te? -Southbournessa. Yhdeksän taloa.
Minulla on parantola. Rakennamme terveyttä, ei huvituksia.
Ei todellakaan huvituksia. -Nauttikaamme nyt iltapäivästä.
Saanko luvan...?
Mieluummin ei, kiitos.
En haluaisi olla tunkeileva... -Pyydän, älkää kysykö enää.
Anteeksi. Menetin malttini. -Aivan.
Onko Forsytella toivoa? -Ei ole.
Kaunotar. Miksi hän on niin synkkä? -Hän on hyvin valikoiva.
Herra Forsyte kelpaisi kenelle vain. Vielä niin varakaskin.
Mutta kun ei ole kipinää, vai mitä?
Kipinät ovat mukavia mutta 3 000 vuodessa on parempi.
Olette kyyninen. Häpeäisitte! Tytön on tavattava se oikea.
Onko hän kosinut? Torjuttu? -Toistaiseksi.
Minulla on 3 000 vuodessa. -Mukava kuulla.
Mitä arvelette kipinöistä? -Niitä on ehdottomasti.
Hän on niin kaunis. Olen lumoutunut.
Suokaa anteeksi.
Irene, lähdemme nyt. Pyydän anteeksi, herra Forsyte.
Olen hieman huonovointinen. -Voinko...?
Ei, kiitos. Irene huolehtii minusta. Lämpö rasittaa, lähden kotiin.
Voinko saattaa teidät? -Ei, kiitos.
Tämä oli ikimuistoinen iltapäivä.
Hyvää iltapäivää, rouva Heron. -Hyvää iltapäivää, herra Forsyte.
Näkemiin.
Kaunotar ei taida olla kiinnostunut. Teidän kannattaa keskittyä äitipuoleen.
Mitä herra Beechille tapahtui? -Miksi kysyt?
Herra Beech ei kiinnosta minua. Miksi emme tulleet vaunuilla?
Sinun syysi että olemme köyhiä. -Emme näin köyhiä.
En elätä sinua toista vuotta. Mene naimisiin tai hanki töitä.
Mihin töihin voisin mennä? -Sitten avioon. Se on hyvä tarjous.
En voisi koskaan rakastaa häntä. -Sitä et voi tietää.
Herra Forsyte? -Neiti Heron.
Palaatteko Lontooseen? Haluaisin keskustella eräästä asiasta.
Täälläkö? -Ei...
Miten voin auttaa teitä?
Jos menen kanssanne naimisiin, lupaatteko yhden asian?
Ellei liittomme onnistu, haluan olla yhtä vapaa kuin ennenkin.
Liitostamme tulee onnistunut.
Ettehän pakota minua jäämään onnettomaan avioliittoon.
Irene, lupaan tehdä sinut onnelliseksi. -Lupaa että saan vapauteni.
Minä lupaan. -Vannotko?
Vannon omantuntoni kautta.
Jos kositte minua uudelleen voin vastata myöntävästi.
Neiti Heron...
Suotteko minulle suuren kunnian ja tulette omakseni?
Tulen vaimoksenne, herra Forsyte.
Sitten teette minusta maailman onnellisimman miehen.
Jole. Tässä...
Hän oli sinun vaimosi eivätkä he edes ilmoittaneet sinulle.
Minut karkotettiin. -Niin julmaa ja tyypillistä.
He pitävät yhtä, Helene.
Ulkopuolinen on...ulkopuolella.
Kuinka Junelle käy?
Hän pärjää. Isän elämä pyörii nyt hänen ympärillään.
Olen pahoillani.
Tunnen valtavaa syyllisyyttä. -Älä.
Ymmärrätkö mitä tämä merkitsee?
Voimme mennä naimisiin.
Haluatko tulla vaimokseni?
Tietenkin haluan. Kyllä.
Jolly, minulla on sinulle kerrottavaa.
KAKSI VUOTTA MYÖHEMMIN
Jatka...
Et ole soittanut kuukausiin.
Chopinia... Soitit sitä minulle Bournemouthissa. Muistatko?
Onnea syntymäpäivänä, äiti. - Hän oli niin nuori.
Te Forsytet elätte ikuisesti. -Meillä on vahva veri, June.
Äidilläsi ei ollut. Se ei ollut hänen syynsä.
Isoisä... -Niin, kultaseni?
Minulla on jotakin kerrottavaa. -Sitä aavistelinkin.
On eräs tietty henkilö...
Mitä sinä tuolla tarkoitat? -En tiedä.
Joka tapauksessa näin on.
Ja onko tämä henkilö mies? -Arkkitehti.
Kuinka vanha hän on? -26.
Sinä olet 17. -Mitä väliä sillä on?
Ei mitään.
Muistan henkilöitä ajalta jolloin olin 17 eikä heilläkään ollut väliä.
Mutta hän on tärkeä. -Noin minäkin sanoin 17-vuotiaana.
Rakastan häntä. -Hän on tietenkin rutiköyhä.
Hän ansaitsi sata puntaa viime vuonna. Hän ei tarvitse rahaa.
Hän on loistava. Hän on elänyt pelkällä kaakaolla viikon.
Minun pojantyttäreni ei nai miestä joka antaa hänen elää kaakaolla.
Minä aion tehdä sen. -Et sinä tee.
Phil ansaitsee vielä rahaa. Hän on loistava arkkitehti.
Suostun kihlaukseen.
Mutta naimisiin voitte mennä vasta kun hän ansaitsee 400 vuodessa.
Kiitos.
Huomenta, Smither. -Kuinka voitte, neiti Ann?
Kohtalaisesti. Aion nousta ylös iltapäivällä.
Tohtori määräsi lepoa... -Pötyä.
June-neidin sulhaselle on tänään vastaanotto ja aion olla mukana.
Ette jaksa sellaista. -Aion olla läsnä.
Hyvä on, neiti Ann. -Mutta Smither...
Tarvitsen käsivarttasi.
Olet niin taitava, Phil. Loistava leija.
Vankkatekoinen, esteettinen, muotoilun riemuvoitto!
Saat kokeilla kun se on ylempänä.
Voi sentään!
Ei se niin vankka ollutkaan. -Phil-parka.
Tuntien aherrus vain hetken huvin vuoksi.
Rakkauden metafora. -Höpsis!
Siinä arkkitehti on. Mitä hänellä on päässä?
Se on hattu. -Näen sen.
Olet täällä. Loistavaa! Haluan sinun tapaavan Philin.
Phillip Bosinney. - Irene Forsyte. -Hauska tutustua.
Irene on paras ystäväni. Teidänkin on ystävystyttävä.
Varmaan se onnistuu. -Eikö hän olekin kaunis?
Toki, niin hän on.
Arkkitehti on ihailtava ammatti. -En auta sairaita ehkä köyhiä.
Kauneus ja suhteellisuus ovat myös tärkeitä.
Perheeseen tulee pennitön mies. -Ei, hän ansaitsee ensin rahansa.
Toisin kuin Dartie tai Soamesin vaimo.
James-setä, tässä on sulhaseni Phillip Bosinney.
Mitä kuuluu, sir? -Oikein hyvää.
Phil on loistava arkkitehti. Voisit rakentaa jotakin.
Varjelkoon! Mitä muka rakentaisin?
Mitä sinä teet? Miesparka. -Tarvitsemme 400 puntaa vuodessa.
Ei onnistu tänään. -Voimme säikyttää setiä.
Tuosta ei voi tulla mitään. Mies on tyhjätasku.
Kun Jolyon on pois laskuista June saa vielä 100 000 puntaa.
Ja bukanieeri astuu näyttämölle.
Etkö itse tekisi samoin? -Luultavasti tekisin.
Ei luultavasti, sinähän teit sen.
Miten alhaista, George. -Anna anteeksi.
Niin, alhaista. Vaikka olihan bukanieeri hauskasti sanottu.
Mitä teet ylhäällä? Istu tuonne. -Et ole voimissasi vielä.
Hae huopa. - Et olisi saanut. -Älkää nyt touhutko.
Kuuletko minut? -Tietenkin, sinähän huudat.
On sinussa vielä henkeä, Ann.
Tässä on herra Bosinney, Ann-täti.
Kiedo tämä ympärillesi. -Pysyttele lämpimänä.
Komea nuori mies, mutta epäilen oletteko oikea minun Junelleni.
Missä Soames on? -Olen täällä.
En ole sopiva. Paras siis perua. -Emme peru mitään.
No, mitä mieltä olet hänestä? -En voisi sanoa sitä hänen kuultensa.
Hän on oikein erinomainen.
Teillä oli hauskaa Junen kanssa. Nauroit ja olit iloinen.
Et ikinä naura minun kanssani.
He kutsuivat minut Royal Academyyn. -Ei käy.
Enkö saa mennä? -Joku tädeistä voi olla esiliinana.
Mutta haluaisin mennä Junen kanssa. -Et saa mennä, sanoin.
Aiotko tosiaankin kieltää minua? -Miksi tapailisit tytönhupakoita?
Aion nukkua Burlington-huoneessa. -Tänä yönäkö?
En vain tänä yönä. -Mitä ihmettä nyt?
En oikein tiedä, paitsi että olen nukkunut huonosti.
Haluatko erilliset makuuhuoneet? Palvelijat huomaisivat.
Miten voit ajatellakaan sellaista?
Jos pystyn nukkumaan, onko niin vaarallista jos palvelijat tietävät?
Mitä minusta ajateltaisiin? Tiedät miten palvelusväki juoruaa.
Mutta kyse ei ole nukkumisesta, eihän?
Joskus ihmettelen miten sinä näet vaimon velvollisuudet?
Olen päättänyt nukkua erillisessä makuuhuoneessa.
Tekeekö hän...jotakin?
Tarkoitatko lyömistä tai juomista?
Mistään sellaisesta ei ole kyse.
Tapaako hän muita naisia? -Ei minun tietääkseni.
Sitten se vaikuttaa pahalta.
Siihen voi aina toivoa muutosta, mutta jos et vain pidä hänestä...
..on paras kohdata pahin. -Mitä se tarkoittaa?
Eroa.
Minulla ei ole rahaa. En voi ansaita millään. Mitä voisin tehdä?
Ethän kerro kenellekään? -En tietenkään.
Huomenta, Juley. -Huomenta, Emily.
Ei, sinun on istuttava tässä.
Missä James on? -Kävelyllä maksaansa parantamassa.
Hesterillä on päänsärkyä. -"Sunnuntaipäänsärky"?
Entä Ann? -Heikkona. Olemme huolissamme.
Irene näyttää kalpealta.
Ei kai hän ole...? -Ei.
Eivätkö he aio...? -Siitä minä en tiedä mitään.
Ann niin toivoo Soamesille poikaa. -Aivan ehdottomasti niin.
Mutta erilliset makuuhuoneet ei... -Julia!
Erilliset huoneet... Perin surullista.
He eivät edes jaa makuuhuonetta. Et saa sanoa kenellekään.
En tietenkään. Ethän sinäkään ole...
Hester-täti ei juorua.
En kerro kenellekään.
En ikinä kerro kenellekään.